Ma, hajde!
Hajde, matori.
Mislim da ćemo zakasniti!
Ubrzaj, Brajan.
Brajan pronalazi prolaz!
O, nemoj stradati!
U poslednjem trenutku!
Hvala, Brajan!
Sporo, matori.
Presporo.
Prvo da nađemo piće, da, zdravo.
Šta ako tajna svemira ima veze sa seksom.
- Možda uradim doktorat o tome? - Da, fizika ljubavi.
- Mislim da je to više tvoje polje, Brajan. - Ne u zadnje vreme.
Oni će te izbaciti, znaš, ako ne odlučiš.
- Znam sve ovde koji su... - Sjajni.
Oh, draga, naučnici!
Ne brini, ne moramo da ostanemo dugo... Dosadno je do obamrlosti.
- Gnjavaža. - Ko je to?
Ko je ko? O, on?
On je čudan. Međutim, trudi se da zabrani marševske bombe.
I... G.I.
Eno Dejvida... Dejvid?
Diana?
- Zdravo. - Zdravo.
- Nauka? - Umetnost.
- Engleski. - Francuski i španski.
Šta je sa tobom? Šta si ti?
- Kosmolog, ja sam kosmolog. - Šta je to?
- To je neka vrsta religije za inteligentne ateiste. - Inteligentni ateisti?
Ti nisi religiozna, zar ne?
C. E.
- Crkva Engleske. - Engleska, da.
Pretpostavljam neko mora da bude.
Dakle, šta kosmolozi obožavaju onda?
Šta mi obožavamo?
Jedna ujedinjujuća jednačina koja objašnjava sve u univerzumu.
- Stvarno. - Da.
Koja je jednačina?
To je pitanje.
I vrlo dobro pitanje. Nisam još sasvim siguran.
Ali nameravam da saznam.
Zašto onda ipak ostaješ u Oksfordu?
Jer su mi završni ispiti pravi pokolj ispitivači su me uvezali za 'Viva',
- Rekli su mi da ako napustim na tren... - Šta je 'Viva'?
Blago zastrašujuća lice-u-lice stvarčica.
- Kao intervju? - Ispitivanje.
Rekao sam im da ako mi daju diplomu 'druge' klase
onda bih ostao s njima i radio moje istraživanje u Oksfordu,
ali ako mi daju 'prve', morao bih da pređem na Kembridž, potom
nikada nebi morali ponovo da me vide.
- Dali su ti 'prve'. - Dali su mi 'prve'.
- Naravno. - Ova žurka je zvanično upokojena.
Hajde, sredila sam prevoz kući.
Hajde, Džejn... Džejn?
- Bilo je divno razgovarati sa tobom. - Da.
I... nadam se da ćeš naći svoju jednačinu.
Da... oh...
- Ćao. - Zdravo.
- Stiven? - O!
Dobro.
Onda, mali izazov za sve vas, kako početi
vaša odvojena doktorska istraživanja... šta god da su, ...gospodine Hoking.
Prosledite.
Nešto što razdvaja ljude od dečaka, žito od kukolja,
Mezone od pi-mezona, kvarkova od kvaktanja.
Deset pitanja, svako teže od prethodnog.
Srećno, jer će vam trebati. Da kažemo petak u 3 sata?
Razboleću se od ovoga.
I jedan... zaveslaj! Dva... zaveslaj!
Veslaj, Brajan! Hajde, Brajan!
Zamah, Brajan! Hajde! Jače, Brajan.
Ravno, Brajan!
Mogu li dobiti još dva onih?
- Sitnine za telefon, gospodine? - Da.
- Izvedi je, čoveče. - Džejn.
Nikad nećeš pogoditi koga sam videla neki dan... Karolajn.
Mislim da je imala sastanak, ona može da ga ima, sasvim iskreno.
Koja je verovatnoća?
Razumno niska.
Uh... ovo je... ovo je Stiven.
- Da li igraš kroket? - Kroket?
- Nisam skoro. - Nedelja ujutru.
Imam posla nedeljom ujutro.
O... Njega.
Ok.
Hajde, ustani! Koliko si uradio?
- Jutro, Brajan. - Dobar dan, Stiven.
Koliko pitanja si uradio?
Brajan, nemam pojma o čemu govoriš.
Koliko si Šamovih pitanja uradio, Stiven?
- Nijedno. - Nisi ni jedno?
- Hteo sam da ih uradim kasnije. - Nisi ih ni pogledao.
Ne.
Stiven, da li si svestan da si se dobrovoljno prijavio za doktorat iz fizike?
Na najprestižniji koledž u Engleskoj?
Da.
Mislim možda bi prespavao kroz indukciju ili tako nešto.
To su po dTHStTHPâŚ ĂźâŚ TH koja je grčki za mene.
Brajan?
- Šta je? - Možeš li pustiti Vagnera?
Odjebi!
- Udji, Stiven. - Oprostite.
Majkl, to je tako nečitko ne mogu sasvim odgonetnuti koliko je pogrešno, sumnjam enormno,
a Brajan... zbunjujuće.
- Da li ste se bar potrudili? - Izvinite.
Red vožnje železnice.
Ovo je svakako neprihvatljivo, zastareo je pre mesec dana.
Na poleđini je, imao sam malu nezgodu.
Mogao sam samo devet.
Pa... oh... hvala Bogu... Međutim...
Devet?
Napred.
Stiven, sedite.
Hteo sam da razgovaram s tobom o tvojoj temi.
Prilično smo zabrinuti šta će to biti.
Ne mogu odlučiti.
Imaš li neku ideju?
Ne.
Ovo je mesto gde je J. J. Tomson otkrio elektron, a Raderford razbio atom.
Znaš, jedna od velikih nagrada ovog posla je da se nikad ne zna
odakle će sledeći veliki korak napred doći, ili od koga.
Sledeći petak, vodim par zaslužnih diplomca za London,
da prisustvuju govoru matematičara Rodžera Penrouza.
Možeš poći... ako si zainteresovan.
Zatvori vrata kad pođeš.
Kapiram da nikad nisi bio u crkvi?
- Jednom davno. - Pokušao da promeniš?
Imam mali problem sa geslom božanskih zapovesti.
Šta radiš za ručak? Mama pravi hrskavo pečenje.
Dakle, Džejn, šta studiraš?
- Umetnost. - Prokelj?
Hvala.
Francuski i španski, nadam se da ću na kraju doktorirati.
U jednom cugu.
Srednjovekovna poezija Iberijskog poluostrva.
Srednjevekovni pesnici... Koje slikare volite?
- Pa, ja volim Tarnera. - Tarnera, stvarno?
Uvek mi je izgledalo ko da su njegove slike bile ostavljene na kiši.
I... Vilijam Blejk.
- Džejn, može li malo mog Elderflover vina. - Da, da, hvala.
Ne diraj, ne diraj, Džejn.
Hvala. Majko?
Stiven ne voli moje domaće vino... Filistejac.
Poslaću ti nekoliko boca.
Dakle, Stiven, išao si u crkvu sa dobrom ženom.
Da li se osećaš svetije?
Pozitivno svetije... hvala.
Nisi rekao zašto ne veruješ u Boga.
Fizičar ne može dozvoliti da njegovi proračuni budu ometeni verovanjem u natprirodnog tvorca.
Slabiji su argumenti protiv Boga nego protiv fizičara.
Svetlo ili tamno?
- Džejn, belo meso ili tamno? - Belo, molim.
Pozivam Džejn da bude moja partnerka na završnoj proslavi.
- Stvarno! -Veoma impresivno! - Moraćeš da igraš, zar ne, Stiven?
Napravite mesta za rukotvorinu majke, izvolite.
Zdravo.
- Žao mi je. - Jesi li dobro?
- Hoćemo li da igramo? - Ne.
Ne.
Ne, to je fenomen, veoma sam srećan da posmatram, ali ne mogu da zamislim da učestvujem.
Apsolutno se slažem. Mislim, ko bi želeo da pleše?
Ne, ozbiljan sam, ja ne igram.
Nema plesa onda.
Vidiš li kako košulje ovih ljudi
i njihove kravate sijaju više od haljina žene?
- Da. - Da li znaš zašto?
- Zašto? - Prašak.
Prašak za pranje.
Fluorescencija praška za pranja je uhvaćena UV svetlom.
Kako to znaš?
Kada se zvezde rađaju i kada umiru, emituju UV zračenje.
Dakle, ako bismo mogli da vidimo noćno nebo ultraljubičastom svetlošću,
onda bi gotovo sve zvezde nestale
i sve što bismo videli su spektakularna rađanja i umiranja.
- Računam da će izgledati pomalo... - Kao ovo.
- Zašto? - Zašto šta?
- Zašto španska srednjovekovna poezija? - Mislim da bih volela da putujem kroz vreme...
...kao ti.
Da li postoje posebni vremenski periodi koja bi želela da posetiš?
- Zamisli da su dvadesete. - Bučne dvadesete?
Ne tražim, predavanja, od zvezdanog muškaraca, koji prati optičkim sočivom
kovitlajući život zvezda koje prolaze.
Bravo!
'U početku beše nebo i zemlja, a zemlja beše bez obličja, '
'i beše tama nad bezdanom.'
Da li bi plesala samnom?
Sa perona broj tri kreće voz
u devet i petnaest za London i Kings Rov.
Hajde, Stiven. Brže malo.
Šta nije u redu sa tobom, čoveče? Dođi gore.
Zvezda, tri puta veća od našeg Sunca...
...kako bi trebalo da okonča svoj život? Kolapsom.
Gravitacione sile cele mase prevazilaze
elektromagnetne sile pojedinih atoma, i tako se urušava unutra.
Ako je zvezda dovoljno masivana, ona će nastaviti ovaj kolaps,
stvarajući crnu rupu, gde iskrivljenje prostor-vremena
je tako veliko da ništa ne može pobeći... ni svetlost.
Postaje... manje... manje.
Zvezda, u stvari, postaje gušća od atoma, čak subatomske
čestice se bukvalno urušavaju u manjem i manjem prostoru.
I na kraju šta nam ostaje?
Prostorno vremenski singularitet.
Prostor i vreme se zaustavljaju.
Pitam se šta bi se desilo ako bi proširio Penrouzovu teoriju o crnim rupama na celi svemir?
Ako je Ajnštajn u pravu, ili ako je opšta relativnost tačna, onda se univerzum širi?
Da?
- Da. - Dobro, pa...
Ako vratimo vreme, onda je univerzum sve manji.
- U redu. - Pa...
Šta ako obrnem proces skroz nazad da vidim šta se desilo na početku samog vremena?
- Početak samog vremena? - Da.
Univerzum, postaje sve manji i manji, gušći i gušći, topliji i topliji kao...
Kao što vraćaš vreme na satu.
- U stvari, ti navijaš sat unazad. - Navijam sat unazad.
Da li je to što radiš? Navijaš sat unazad.
Upravo ono što radim.
Nastavi navijanje! Imaš dosta toga da uradiš! Nastavi navijanje.
- Ne želim da padnem. - Pa, moraš da se vratiš na početak vremena.
Moraš nastaviti navijanje, zadrži navijanje!
Dok ne dobiješ...
Singularitet
Prostor-vreme singularitet, tako je univerzum rođen eksplozijom crne rupe.
- Nastavi. - Kako to mislite, 'nastavi', šta...
...je bilo pre nastanka svemira?
Ne, ne, ne, ne! Nastavi, razvijati proračun!
Guraj najjače što možeš! Guraj, guraj!
- Koliko god možeš. - Guram jako koliko mogu.
Ono... da računam 1... 1, 2... 1, 2...
U redu, u redu.
četvrti prst, četvrti klin.
Bolest se zove mišićna distrofija.
To je progresivni neurološki poremećaj koji uništava ćelije u mozgu
koji su od suštinskog značaja u kontroli mišićne aktivnosti, kao što su...
govor, hodanje, disanje, gutanje.
Signali koje mišići moraju primati kako bi radili su poremećeni.
Rezultat je... postepeno propadanje mišića, atrofiraju.
Na kraju, sposobnost kontrole voljnih pokreta je... izgubljen... potpuno.
Bojim se da prosečan očekivani životni vek je dve godine.
Ne mogu ništa da učinim za vas.
Šta je sa mozgom?
Mozak nije zahvaćen, misli se neće promeniti.
To je... tako da...
Pa, na kraju, niko neće znati šta su.
Mnogo mi je žao.
Dobrodošao u ovonedeljnu epizodu 'Prirodnog Sveta',
gde smo ove nedelje istraživali neobične obrasce hibernacije
od retkih Kembridž fizičara, viđenih ovde u njegovom izvanrednom perju...'
Dakle, kako je bilo? Šta su rekli, kako ti je zglob?
Imam bolest, Bri.
Da li je venerična... Stiven?
Imam bolest motornih neurona.
Izvini, ne kapiram...
Lu Gerigova bolest, on je igrač bejzbola.
Izvini, zaostajem u svom pionirskom istraživanju
kao stručnjak za motorne, bolesti povezane sa bejzbolom.
- Imam dve godine života. - Šta?
Zvuči čudno kada kažeš glasno, zar ne?
Šta to znači? Šta to radiš?
Šta je... šta radiš... šta... šta oni kažu? Izvini, ja... ja ne vidim baš...
Hoćeš li otići, Brajan?
Stiven, Samo sam bio glup... Ja nisam... Ja tako... Ja ću biti...
Idi.
Stiven, telefon za vas. Devojka.
- Vidimo se uskoro. - Da.
Čeka.
Stiven?
- Džejn! - Brajan.
Žao mi je... Ja sam...
Zašto ne sedneš.
Tako mi je žao, razumem da si videla Stivena. Znaš da je bio u bolnici...
Nešto obrazovno?
Vrlo.
Džon je imao aferu sa Martom,
ali Marta je zaljubljena u Alana, i mislim da je Alan verovatno homoseksualac, po izgledu
njegovog džempera, samo pokušavam da razradim matematičku verovatnoću sreće.
Da li si blizu?
To je ceo broj, ali, ne, još uvek nisam blizu.
- Stiven. - Upravo si ga mimoišla.
Bio je ovde ranije.
Ne radi to.
Idi!
Ok.
Odigraj igru sa mnom.
Idi!
Ako ne ustaneš i odigraš sa mnom...
Neću se vratiti ovde...
...ikada.
Hajde!
Možeš me ostaviti sada.
Da li ćeš razgovarati o ovome ili ne?
- Hoćeš li molim te otići? - Da li je to ono što želiš?
Da, to je ono što želim, molim te, ako ti je stalo do mene, onda, molim te, samo idi!
- Ne mogu. - Imam dve godine života.
- Moram da radim. - Volim te.
Ti si... ti si skočila na... to je lažni zaključak...
Želim da budemo zajedno, dok god možemo, i ako to...
nije dugo, koliko god da je... to će biti tako.
Ne znaš šta dolazi. To će uticati na sve.
Naočari su ti uvek prljave.
Tako.
Tako je bolje, zar ne?
Da.
Da, tako je.
...rešenja za Šredingerovu jednačinu mora postati nula na granici klobuka, tako da imamo...
Vreme!
Vreme, to je tvoj predmet?
Neko posebno gledište?
Vreme.
Uđite, uđite.
-Sedite.
Ne mislim da shvatate šta je pred nama, Džejn.
Njegov život će biti veoma kratak.
Dakle, budite oprezni, moć nauke je protiv vas.
To će biti teška borba, Džejn.
Ovo će biti veoma težak poraz...
...za sve nas.
Znam šta svi vi mislite... da...
Da ja ne izgledam kao izuzetno jaka osoba.
Ali ja ga volim.
I on voli mene.
Borićemo se protiv ove bolesti zajedno...
...svi mi.
Srećno.
- Dobro jutro, Stiven. - Dobro jutro, Rev.
Znam, znam...
...mora biti malo elegantnije. - Da, to je ono...
Razumem, gospodine Munchner.
Uđite, Stiven.
Znam da je to nešto zbog čega smo svi zabrinuti... stanje.
Imate li neke ograde od toga...
Pa, dobro, videćemo.
- Dobrodošli, Stiven. - Jutro.
- Želite li da sednete? - Ne, ja sam dobro, hvala.
- Da li si siguran? - Da.
Dakle, tako da... ukratko
Kao što znaš, poglavlje jedan je puno rupa.
Nedostaje matematička podrška.
- Profesore Torn. - Glava druga, je stvarno originalna.
Koristi se mnogo Rodžerovim idejama.
Pa, bar nađite se sa njima.
Glava tri, previše pitanja bez odgovora.
Slažem se.
I onda, naravno, imamo poglavlje četiri,
crna rupa na početku vremena.
- Prostor-vreme singularitet? - Zaista.
To je sjajno!
Sjajno.
Veličanstveno!
I zato, sve što ostaje da se kaže je: Bravo!
Ili možda, rekao bih, da budem precizniji:
- Bravo, doktore! - Bravo, Stiven.
Izvanredna teorija.
Hvala.
- Pa šta je sledeće? - Dokazi.
Dokazati, sa jednom jednačinom, da je vreme imalo početak.
Zar to ne bi bilo lepo, profesore?
Sa jednom elegantnom jednačinom...
...sve objasniti.
Da, bilo bi, zaista.
-Hvala.
Uvaženi, i silni...
- Doktore. - Ko?
Doktor Stiven Hoking.
Za Stivena Hokinga.
Hvala, Džejn.
Zapanjujuće je da je on prva osoba koja dobija doktorat strahujući koliko je malo radio.
'Rad' je bila reč sa najgora tri slova za Stefana. Čak i na Oksfordu,
naročito, radio je jedan sat, JEDAN sat dnevno u proseku.
Koliko vaših pisama sam 'pokrio' u poslednjih šest meseci?
Kada ste bili na studijskim putovanjima...
- Koliko? - Četiri.
- Sve je u redu? - Ja sam dobro... Dobro sam.
Reci Brajanu.
Naravno.
Pa, to je zgodno za doručak!
Hvala.
Izvini, da li si rekao nešto?
Rekao sam...
Da?
Hvala.
Pogledaj se!
Idi, Džejn.
Dolazim za tren.
Lus, bebo.
Džejn.
Stiven
Dragi?
Imam ideju.
Kažem da, imam ideju.
- Zdravo. - Zdravo, Denise
- Zdravo, Denise. - Zdravo.
Ok, volim te.
Biće dobro, biće dobro.
- Žao mi je. - Nema problema.
...što nam omogućava da predvidimo da neke čestice mogu pobeći iz crne rupe.
Crne rupe nisu, u stvari, crne uopšte,
već sijaju toplotnim zračenjem.
...stabilana emisija toplotne energije prouzrokuje da crne rupe gube masu,
i na kraju one nestaju u spektakularnoj eksploziji.
To je vrlo, vrlo jednostavno, kada vruće telo gubi toplotu...
Drugi zakon termodinamike.
- U pravu je, to je termodinamika - U... u...
Ako možemo da zamislimo da crna rupa, zaista,
gubi čestice, onda, tokom vremena smanjiće veličinu, te će ispariti.
- Te će... - Iščeznuti.
Pa...
Prvo zvezda nestaje u crnoj rupi, onda crna rupa mora sama...
...nestati.
Nestala! Ništa!
- Od ničeg u ništa. - Duguješ mi još jedno pivo.
Moram da vam pokažem da naš prijatelj ima dokaz da vreme, zaista ima svoj početak.
I ne samo to, kako je svemir rođen, i kako će se završiti.
- Bang! - Razbijanje!
To je lepo! Žestoko!
Potpuna besmislica. To je besmisleno.
Da li je to nešto što sam rekao, profesor?
Izvinite.
Moje ime...
Moje ime je profesor Kalatnikov.
Iz sovjetske akademije nauka.
Kao što znate, moje polje je evolucija toplog univerzuma,
svojstva mikrotalasnog pozadinskog zračenja,
i teorija crnih rupa.
Da budem iskren...
Došao sam ovde danas...
...očekujući da čujem mnogo gluposti.
Idem kući razočaran.
Dečko... je to uradio.
Uradio je to!
- Bilo je zadovoljstvo da vas upoznam, profesore. - Isto tako, isto tako.
Prošlo je prilično dobro. Verovatno za neko vreme.
Hokingovo zračenje! Mali je to uradio! Mali je to uradio!
- Hajde, genije! - O, veoma smešno!
Imao si dosta toga, stari.
Hajde, osobenjaku. 1, 2, 3...
Bože! Kako se Džejn bori?
Stiven, na tvoje motorne ćelije usta da li bolest utiče...
Šta?
Sve?
Drugačiji sistem... automatski.
Ti to ozbiljno?
Pa, to je baš divno, zar ne?
To sigurno objašnjava mnogo o muškarcima.
Požuri! Hajde!
- Šta je unutra? - Iznenađenje!
Drži ih zatvorene.
- Ta-da! - Ta-da!
Vidi, tata, vidi!
To su električna kolica. Ako ti se ne sviđaju, možemo ih vratiti.
Ne razumem... proveo si godine pretpostavljajući da crne rupe postoje, i
verujući Cignus X-1 mogao dobro ispostaviti
prva crna rupa koju možemo posmatrati, i
još se kladiš sa Kipom Tornom da to nije crna rupa?
- Da. - U šta si se kladio?
U jednogodišnju pretplatu na časopis.
- Koji magazin? Nature (Priroda)? - Ne! Penthaus (Erotski časopis)!
- Penthaus? - Da.
Uhvatiću te!
Tata! Dođi! Požuri!
Mama! Mama! Dođi, pogledaj!
Uhvatiću te!
Sav taj dan! Sav taj dan! Sav taj dan! Sav taj dan!
- Zdravo! - Zdravo!
- Tu ste!
Zdravo, Buš.
- Stiven! - Zdravo.
Evo nas!
Da, idemo.
Kada budemo popeli, veoma je udobno... zdravo, Stiven.
Idemo.
- Okrenućemo te, Stiven. - Hoćete da guram?
Ne, ne, biću dobro, uzmi prtljag.
Idemo, imamo ga.
Tu smo, vidiš. Sasvim lako.
Jedan, evo ga.
Hm...... kiša silazi, drhtiš, hladno, ne, uh...
...pada... pada... hm...
- Vrlo hladno. - Šta je to?
Ja mogu... imam...
Da li je ispalo?
- Malo... malo vode? - Ne, ne brini.
Dobro si. Tako je.
Evo ga. U redu je. U redu je.
On mora kod specijaliste. Dešava se iznova i iznova.
- Bez doktora. Bez doktora! - U redu, nema doktora.
Malo vode.
Stiven?
Treba mi pomoć.
Samo za Roberta,... on propušta svoje detinjstvo
Stalno tražim način da ovo funkcioniše, ali ne mogu da ga nađem sama.
Sve je u redu, mi smo samo normalna porodica.
Mi nismo normalna porodica.
Nismo normalna porodica!
Roberte, tvoja majka je veoma ljuta na mene.
Hvala.
Džejn?
Džejn! Stani!
Sedi!
Sada...
Volela bih da dam predlog.
Možda će zvučati neobično, ali sam videla da se dešavaju čuda.
Mislim da bi trebalo da razmotriš pridruživanje crkvenom horu.
Mama...
Mislim da je to verovatno najengleskija stvar koju je iko ikada izrekao.
Može biti.
- Volela sam da pevam. - Veoma si dobra u tome.
- Ne znam baš. - Samo idi.
To je jedan sat nedeljno.
Stvarno ste divni. U redu, vidimo se sledeće nedelje.
- Zdravo. - Zdravo.
- Došla si da pevaš. - Hm... došla sam samo da...
- Soprano? - Mezzo.
Ah! Divno! Baš što nam treba.
- Gde si se krila? - Dobro pitanje.
Sada si tu i u pravo vreme.
Kako kažu.
- Znaš, moram da se vratim u svakom slučaju. - Odlično.
- Imaš li sve? - Da, hvala, da.
Hvala ti što si došla, bićeš... vredan dobitak.
Hvala.
Pa, trebalo bi da... trebalo bi da idem.
I... uh... ako je tvoj sin želi časove klavira, samo...
Da, da, apsolutno, Ja... hm...
- Učiniću to. - Odlično.
- Moj... moj muž obožava muziku..., takođe. - O! Pa! Da li on svira?
Mogao bih... da ga učim kako...
To je duga priča. Ali, hm...
Ah, ok.
- Pa, hvala, Džonatan - Zadovoljstvo je moje, Džejn, vidimo se opet.
- Doviđenja. - Doviđenja.
Odlično.
Vino?
Zašto ne, hvala.
- Stiven? - Da.
Stiven, Džejn mi je rekla da imate lepu teoremu...
...da... koja dokazuje da je univerzum imao početak?
To je bila moja doktorska disertacija.
Moj novi projekat to opovrgava.
Opovrgava to?
- Da. - O!
Dakle, onda, više ne verujete u stvaranje?
Šta neko veruje je irelevantno...
- ...Nebitno u fizici. - O!
Razumem.
Stiven je uradio zaokret.
Velika nova ideja je da univerzum nema granica uopšte.
Nema granica, nema početak...
...i nema Boga. Oh!
Oh, vidim... ja... Mislio sam da...
Dokazao si da je univerzum imao početak i samim tim potrebu za Stvoriteljem.
- Moja greška. - Ne... moja.
Stiven traži jednu teoriju kojom objašnjava sve sile u univerzumu.
Stoga, Bog mora da umre.
Zašto mora umreti Bog, ne vidim.
Dva velika stuba fizike su: Kvantna teorija,
zakoni koji uređuju veoma male čestice, elektroni i tako dalje, i Opšta teorija relativnosti.
Ah, da, Ajnštajn.
Ajnštajnova teorija, Zakon koji reguliše veoma velike,
planete i slično, ali Kvantna, i Relativistička...
Nemoj mi reći... one su različite?
One se ne upravljaju po istim pravilima.
Ako bi svet, bili svi krompiri, onda, lako,
možete da odredite precizan početak, kako je Stiven prethodno pokazao,
trenutak Stvaranja.
Aleluja, Bog živi.
Ako uključite grašak u 'jelovnik', onda sve ispada malo...
...pogrešno.
Da, u neredu.
- Sve postaje Božiji nered. - Oh.
Ajnštajn je mrzeo grašak.
Kvantna teorija, rekao je on, 'Bog ne baca igru kockica sa svemirom.'
Izgleda da ne igra samo kockice,
ali on gde ih baca ne mogu da ih nađem.
Bog se vratio na listu ugrožene vrste.
Očekujem da će se On boriti.
Ali fizika se ponovo baca na posao.
Da, fizika se ponovo baca na posao.
Bio sam oženjen... ustvari.
Ali iznenada... je preminula.
Ima već godinu dana.
Imala je leukemiju.
Borila se a ja sam je negovao, ali na kraju...
Osećao sam se sasvim usamljeno... tiranija prazne sobe.
I sve to.
Ali... muzika je moj spas... nastava i igranje.
Ne baš kao karijera, ali ja... nisam tako ambiciozan, pa...
Da li je to greh? Ne znam.
Pogrešan čovek pita.
- Hvala vam puno što ste me ugostili. - Hvala što ste došli.
Bilo je... stvarno... stvarno divno.
Ako ima nešto što mogu učiniti da budem na usluzi... vama.
Porodici, mislim. ...smatrao bih za privilegiju.
Imam decu, obaveze.
Mislim samo da ako ja... mogu biti od pomoći, ja bih...
Zaista, ako bih mogao naći svrhu to bi pomoglo da olakša moju situaciju.
- Laku noć. - Noć.
Razumem...
Ako vam je potrebna pomoć...
Ako je neko spreman da ponudi...
Neću prigovarati.
Poziva tebe i poziva vas sve,
da steknu svoj večni dom.
Hristos je rođen da spasi. Hristos je rođen da spasi.
Super! Divno! Ok! Možemo ići!
- Upravo je sedam dvadeset pet. - Hvala.
Možete li svi ostaviti kopije?
Ima nešto što moram da ti kažem.
Šta?
Trudna sam.
Bože! Ja... ja, hm... pretpostavio sam da ti i Stiven...
Pa, to je... to je stvarno divno.
- Jeste. - Da, to je divno.
- Čestitam, Džejn. - Hvala.
Recite 'sir'! Spremni? Brojim do 3! 1, 2, 3...
SIR!
- Mama. - Dolazim.
Sada, znaš...
Uvek sam podržavao vaš izbor da nemate pomoć u kući, ali
moramo da nađemo trajno rešenje. Ova... ova...
...situacija ne može ovako nastaviti, trebalo bi da imaš pravu negovateljicu.
Imamo pomoć.
Vidi... znaš o čemu govorim.
Ne možemo priuštiti negovateljicu.
Stiven, potrebno je da nađeš izlaz, za tvoje porodične finansije... ti si svetski poznat.
Za crnim rupama, ne za rok koncerte.
Stiven, ovo nije smešno, verujem da je hitno.
Imamo pravo da znamo.
Imamo pravo da znamo, Džejn.
Znate šta?
Čije je dete Timoti... Stivenovo, ili Džonatanovo?
To je ono što ti misliš o meni?
Ne postoji način da je Timoti mogao imati drugog oca nego Stivena.
Dosta!
- Džonatan, molim te, ne idi. - Moram da idem.
- Svi pričaju, i... - Pa, kakve to veze ima?
To je teško za mene jer samo pokušavam da pomognem.
Znam da pokušavaš da pomogneš i tvoja pomoć je vredna.
Najbolja stvar za mene stvar sada, mislim, možda ako... ako... ako...
...samo da ustuknem korak nazad za sada.
Molim te, Džonatan, potreban si nam, deca te trebaju, i trebaš meni, i Stiven te treba.
Ne mislim o tome.
Ali ima i drugih stvari. Džejn, ja...
Gajim osećanja prema tebi.
I ja imam osećanja prema tebi.
Hvala, Džejn.
Pozvan sam u Bordo.
- Pozvan gde? - Bordo.
Bordo?
Mark i oni?
Studenti me mogu poneti, znam da mrziš letenje.
Mrzim da letim.
Uzmi auto, sastaćemo se u Bordou.
Neka deci bude udobno.
Bilo bi suviše teško to izvesti, Stiven.
Povedi Džonatana.
Sumnjam da će pristati.
Zdravo, Stiven.
- Da li je ovo u redu? - Pa...
Neću reći ako ti nećeš.
Samo...
...imajući u vidu da moraš voziti.
Džejn je potrebna pomoć.
Sara, nećete zaboraviti da mu date inekciju čim sletite.
Pozvaćeš me kad se smestite u hotel.
- Hoću. - Da? Obećavaš?
- Da. - Dobro!
Stiven?
Mama će paziti bebu.
- Ona će biti ovde svakog trenutka. - Vidimo se u Bordou.
Budi dobar.
- Oni spavaju? - Da.
Džonatan.
Džonatan?
Džonatan, Stiven, se razboleo,
on je sada u bolnici, on je u komi.
Šta se desilo?
Dobio je upalu pluća.
Priključen je na respirator.
Nisam siguran koliko će živeti.
Moram da znam kada da moje osoblje isključi respirator.
Šta to govorite?
Na taj način bi bio bezbolan kraj.
Ako pokušamo da ga izvedemo iz anestezije nije sigurno da će preživeti reanimaciju.
Morate da ga izvedete iz anestezije!
Jeste li sigurni da je to ono što želite?
Jedini način da ga skinemo sa respiratora je da mu uradimo traheotomiju.
Napravi se otvor na grlu, i postavi kanila.
On nikada neće ponovo govoriti.
Nema sumnje... Stiven mora živeti.
Videću da dobije sve što mu je potrebno.
Vratiću ga u Kembridž.
- On ne može preživeti putovanje. - Da, preživeće.
Znam.
Ja ću...
...korak nazad.
Da li si dobio sve u auto... njegovu stolicu, njegovu opremu, i sve?
Doviđenja.
Stiven?
Ovo je tabla za sricanje.
Prvo, kažeš mi slovo koje želiš treptajem
a ja kažem boju grupe koja sadrži to slovo.
Jednom kada znam grupu, možeš izabrati karakter unutar te grupe
ponovnim treptajem kada kažem boju svakog slova unutar te grupe...
...očigledno
Hajde da probamo.
Zelena.
Plava.
Pink.
Crna.
Red.
Trepni da odabereš boju grupe slova koju želiš, Stephen.
Zelena.
Plava.
Pink.
Crna.
Crvena.
- Sačekaj ovde. - Odlično.
Ona je ovde, došla je sa visokim preporukama.
Obećavam da je neću pojesti živu.
Ok?
Evo nas.
Elejn, Stiven.
Stiven, Elejn.
Drago mi je da smo se upoznali, profesore.
Sada, trebalo bi da imate sve što vam treba.
Ali ako ima još nešto, biću pored susednih vrata.
Odlično, mislim da ćemo se baciti pravo na posao.
Hvala, Džejn.
- Zatvorite vrata. - Naravno.
Hajde da počnemo onda.
Ok...
Red.
Žuta.
T.
Zelena.
Crna... E.
Zelena, zelena, A.
Čaj.
Hoćeš šolju čaja?
Ok.
Neki poseban?
Zapamtili ste tablu, znam da jeste.
Nemam ceo dan.
Zelena, zelena, zeleno, žuto.
Žuta, B.
Zelena, plava, crna, roze, crvena.
Crvena?
Zelena, žuta, plava, crvena.
U... trebalo bi da bude Builder čaj, zar ne?
Pa, kako je uspeo?
Znate, mislim da je on najbriljatniji čovek koga sam ikada upoznala.
- Imaš sreće. - Hvala.
- Morate da poštujete tlo pod... - Njegovim točkovima.
I on je savršen pacijent, On je tako zabavan.
Kada pročitate o njemu ljudi...
Hajde da vidimo kako on napreduje, hoćemo li, Elaine?
To je sasvim dovoljno.
Kao što vidite, sasvim je podesiv,
i možemo promeniti ugao i koju god hoće brzinu.
- Znate, najsavremenijia. - Pa, kako funkcioniše?
Koristi veoma jednostavan interfejs koji skenira kroz
azbuku i bira svako slovo jedno po jedano.
Mislim, koristeći ovu tehniku, Profesor može
očekujemo da piše oko četiri reči u minuti.
Dobro! Bolje za jedan minut.
Da, ono što sam ja uradio, uzeo sam komponente
iz telefonske sekretarice, u stvari,
da pretvorim pisani tekst u sintetizovani govor.
Mislim glas zvuči kao robotski, ali...
Hoćemo li ga probati?
- Odlično! - Evo kliktera.
Desna ruka?
Eto.
Dobrodošli u budućnost.
Moje ime je Stiven Hoking.
To je američki!
Je li to problem?
O, moj Bože, pa... ima li neki drugi glas?
To je jedini koji imam u ovom trenutku.
Mislim da je super.
Dejzi, Dejzi, daj mi svoj odgovor.
Iskreno, draga moja, nije me briga.
Uništavam!
Napisću knjigu.
O čemu?
- O vremenu. - O vremenu.
Kakva je priroda vremena?
Hoće li ikada doći kraj?
Možemo li se vratiti kroz vreme?
Nekim danima odgovori mogu nam izgledati tako očigledno kao što Zemlja kruži oko Sunca,
ili možda smešno kao kula od kornjača.
Samo vreme, to je ono što mi kažemo.
Profesore?
- To je za prijatelja. - Naravno...
To je ono što svi kažu.
Ne moraš da se stidiš od mene, profesore.
Znam kako muškarci ovo vole.
Hoćemo li da pogledamo?
Eto.
Oh! Žao mi je.
Sledeća.
Šta?
Rekao sam da sam dugo tražio model univerzuma.
Konačno sam je našao.
Kladim se da jesi.
Stiven, moram da te ukradem, ugovori su stigli.
Možete li da nam date minut, molim vas, Džejn?
Evo ga.
Kao novi.
Ko smo mi? Zašto smo ovde?
Ako ikada otkrijemo, ovo bi bilo krajnji trijumf ljudskog razuma,
onda bismo znali um Boga.
- Misliš li ovako? - Da.
- Naravno. - Pa, ti Ga priznaješ?
Međutim.
Međutim, šta?
Da li ćeš mi zaista dati taj trenutak?
Nema na čemu.
Tražio sam da Elejn putuje sa mnom u Ameriku.
Ona će brinuti o meni.
Hoće li?
Da.
Uvek koristiš da mi kažeš kada je poziv već stigao.
Još jedna nagrada, šta da se radi?
Žao mi je.
Koliko godina?
Rekli su dve.
Imao si toliko mnogo.
Sve će biti u redu.
Ja sam te volela.
Dala sam sve od sebe.
Pažljivo!
- Ne, to ostaje. - U redu.
Zbogom, Džonatan.
Hvala.
Prvi put sam sreo profesora 1963. godine.
I tu je... vreme, gde je nestalo?
Velika radost mog života bila je gledati ovog čoveka
kako prkosi očekivanjima, kako naučnim tako i ličnim.
Molim pozdravite na pozornici mog uvaženog kolegu,
mog dragog prijatelja, profesora Hokinga.
Hvala! Možemo li dobiti prvo odabrano pitanje, hvala.
Čujete li me?
Sada ste se poznati svuda.
Kako se nosite sa popularnošću?
Nedavno sam bio zaustavljen od turista na Kembridžu
koji je pitao da li sam stvarno Stiven Hoking.
Odgovorio sam da nisam, i rekao sam mu da pravi mnogo bolje izgleda.
Godine 1979., govorili ste o mogućnosti jedne Teorije svega,
budu otkrivene pre kraja veka.
Sada predviđam da nisam bio u pravu.
Profesore Hoking, rekli ste da ne verujete u Boga.
Rekli ste da ne verujete u Boga.
Da li imate filozofiju života koja vam pomaže?
Jasno je da smo mi samo napredna rasa primata,
na manjoj planeti u orbiti oko veoma prosečne zvezde,
u spoljašnjem predgrađu, jedne među sto milijardi galaksija...
Ali, još od osvita civilizacije,
ljudi su čeznuli za razumevanjem osnovnog reda sveta.
Trebalo bi da bude nešto veoma posebno u graničnim uslovima svemira.
A šta može biti više posebno od toga da nema granica?
I ne treba da postoji granica ljudskog delovanja.
Mi smo svi različiti.
Koliko god život može loše izgledati,
uvek postoji nešto što možete da uradite, i uspećete u tome.
Dok postoji život, postoji nada.
Od Stivena.
Bože.
Tvoje naočari su uvek prljave.
Profesor i gospođa Hoking, Njeno Veličanstvo Kraljica.
Čestitam.
Moj 'Časni Pratioče' (dobitnik ordena časti engleske Kraljice)
Nije loše za starog, liberalnog socijalistu.
Ne brini, možeš odbiti viteštvo.
Hvala za danas.
Bilo je neverovatno.
Sve je bilo prilično neobično, zar ne?
Šta pišeš?
Vidi šta smo napravili.